Jeg ved, hvordan man ordner din type!
Nå, gamle dreng, det er vist alt dit skyderi for i dag.
Hvis vi ikke har fået mindst to kaniner, så fortjener vi at gå tomhændet hjem.
Velsignet er dem som intet forventer,
for de bliver aldrig skuffet.
Få ting i livet giver en mand mere glæde end jagt.
Det tilfredsstiller hans primitive natur.
At gå gennem skoven og jage hans bytte.
Nå, men af sted, gamle dreng.
Der er kaniner som venter på stegepanden.
Hvis denne dåse havde fire ben og hale, så ville vi gumle den i aften.
Lige gennem hjertet.
Jeg havde gjort det for riskager.
Et harmløst skud mod en kanin, og så er jeg en morder, en dræber.
Mor har altid sagt, at det ville gå mig skidt.
Hvad pokker lavede du egentlig her?
Jeg har vist ikke set dig før.
Hvis du vil få dig selv skudt, så gør det, hvor nogen kender dig.
"Hr. Harry Worp, Maple Avenue 87, Boston, Massachusetts."
Du er langt væk hjemmefra.
Og det ser ud til, du ikke kommer hjem til jul.
Vi får en lang og kold vinter.
Du bliver her måske i lang tid, alt for lang tid.
For lang tid for mig, Harry.
Ja.
Kaptajn Wiles.
Ja, frue?
Har De problemer, kaptajn?
Det er hvad man kalder en uundgåelig ulykke.
Han er død.
Ja.
Det ville jeg mene, han er. Men det er jo ikke et professionelt skøn.
-Kendte De ham, frøken Gravely? -Nej.
-Han bor ikke her omkring. -Men han døde her omkring.
Det er, hvad der betyder noget nu.
Ubehageligt. Hvad vil De gøre med ham, kaptajn?
Frøken Gravely,
for at være helt ærlig,
så vil jeg gemme ham. Skjule ham. Glemme ham.
Og De vil ikke informere politiet, kaptajn?
Nej. Glem, at De har set mig, frøken Gravely.
Jag det bort fra Deres sind. Det var en ulykke.
Han luskede rundt i lysningen, jeg troede han var en kanin.
Det var en menneskelig fejl.
Lad være
Fortæl ikke nogen om det, frøken Gravely.
Gør, hvad De mener er bedst, kaptajn.
De har sikkert oplevet mange lignende tilfælde
på dine udlandsrejser.
Ja, jeg har set værre ting.
-Jeg siger intet. -Meget værre ting.
Jeg husker, da jeg var om bord på Orinoco.
Der var en tyrker, en stor tyrker som gik amok med en machete.
Kaptajn, hvis jeg skulle skjule en ulykke, så ville jeg ikke vente.
De har helt ret, frøken Gravely.
Ved De hvad? Jeg er glad for, at jeg mødte Dem i dag.
Jeg har det bedre efter, at jeg har fortalt det til en varm, forstående person som Dem.
Tværtimod, kaptajn...
Jeg er i hvert fald glad for at kunne hjælpe.
Måske De ville komme forbi og få blåbærmuffins
og kaffe senere.
Storfrugtet blåbær.
Det er i hvert fald en interessant overraskelse.
Og måske lidt hyldebærvin.
Vi har jo været naboer i næsten tre år,
og vi har aldrig rigtig talt sammen.
De har ret. Det er på høje tid, jeg kommer forbi.
Hvornår?
Skal vi sige tidligt i eftermiddag?
Jeg kommer med en ren skjorte og et sultent ansigt.
Gør det.
De må hellere komme af sted. De vil jo ikke blive medskyldig.
De er en betænksom mand, kaptajn Wiles.
-Farvel. -Farvel.
Vi er der næsten, mor.
Her er han, mor.
-Hvad sagde jeg, mor? -Rør den ikke, Arnie.
Der er han.
Det er ikke sandt. Harry.
Harry. Tak Forsynet, det er det sidste, vi ser til Harry.
Hvem er Forsynet, mor?
En god ven. Ved du ikke, hvem det er?
-Du sagde: "Harry." -Husker du det ikke, Arnie?
Hvorfor rejser han sig ikke op?
Han sover.
Han er i en dyb søvn. En dyb, fantastisk søvn.
Hvordan har han slået hovedet?
Ved at have det, hvor det ikke var ønsket.
Vil det blive bedre?
Ikke hvis vi er heldige.
Lad os komme hjem, så laver jeg lemonade.
Vil lemonade putte mig i en fantastisk, dyb, dyb søvn, mor?
Nej, Arnie, men det er bedre end ingen lemonade.
-Det forstår jeg ikke. -Bare glem det.
Bare glem, at du har set denne mand.
Er der en speciel måde at glemme på?
Bare tænk på noget andet.
Jeg vil ikke prøve at se ham i morgen, mor.
God dreng, Arnie. Lad os smutte hjem og få den lemonade.
Hun er ligeglad med, hvad jeg gør med ham.
Der kommer flere folk end, hvis jeg havde solgt billetter.
Gad vide, hvad det skyldes.
Det kunne blive den heldigste dag i mit liv.
Jeg kan lige så godt sidde her, indtil resten af verden kommer forbi.
Før eller senere kommer vicesheriffen sikkert.
Stopper toget der kører hjem
Stopper toget til Tuscaloosa
Aldrig mere, aldrig mere strejferi
Må tilbage til Tuscaloosa
Har en sød pige i tankerne
Må tilbage til Tuscaloosa
Tilbage til den pige jeg lod bag
Har ingen bagage
Har kun min billet
Men alt hvad jeg har brug for
Venter på mig der
Stopper toget til Tuscaloosa
Åh, hvor jeg elsker den tøf-tøf lyd
Stopper toget til Tuscaloosa
Stopper toget som kører hjem
WIGGS VAREHUS HIGHWATER POSTKONTOR
Må tilbage til Tuscaloosa
Har en sød pige i tankerne
Må tilbage til Tuscaloosa
Tilbage til den pige jeg lod bag
Har ingen bagage
Kun min billet
Men alt hvad jeg har brug for
Venter på mig der
Hej, hr. Marlow.
Wiggy, du har ikke solgt et eneste maleri.
Alle mine malerier sidder på samme sted.
Så få biler. De ser ikke ud til...
-Cideren får vist deres opmærksomhed. -Cider?
Smid det væk! Drik det!
Nej, jeg hader cider.
Ikke et eneste maleri solgt.
Det beklager jeg, hr. Marlow. Lad os se Deres nye værk. Hold det op.
Hvad får jeg ud af det? Du fortjener ikke at se det.
Hvordan skal jeg få mad?
Hr. Wiggs plejede altid at dunke hans mave, når han blev vred.
Han baldrede engang noget indeni.
Tror du, vi kan gøre det bedre på Fifth Avenue?
Hvis der er flere folk der.
Mange flere. Hundrede og tusinde og milliarder af folk.
Så er det sikkert bedre.
Men hvilken slags mennesker, Wiggy?
Det kan jeg fortælle dig. De er små mennesker.
Små mennesker med hatte.
Hvordan er cigaretterne?
Jeg betaler den anden halvdel i morgen.
Hvad gør din søn med alle de gamle biler, som han arbejder på?
Han sælger dem. Mekaniske antikviteter.
Det giver ikke meget, men han har brug for pengene.
Bliver han ikke betalt for at være vicesherif?
Akkordrater. De bliver betalt per anholdelse.
Hr. Marlow, det er fantastisk.
Jeg har været forpint på det seneste.
Hvad er det?
Gode gamle Wiggy, min strengeste kritiker.
Jeg forstår ikke Deres arbejde. Jeg synes, det er smukt.
Det samme gør fru Rogers.
Snakker I om mig?
Hun er den smukke kvinde med den lille dreng, ikke?
Jeg nævnte Dem kun en gang, da vi talte om underlige folk.
Altså ukendte personer. Folk som hun ikke har mødt før.
Og hvad siger den skønne sag om mig?
Intet.
Vi må vist hellere tale forretning. Min indkøbsliste.
Jeg går ind og begynder med den.
WIGGS VAREHUS
Wiggy, hvordan staver man til Tuscaloosa?
Sam?
Hej, Calvin.
-Hørte du noget skyderi før? -Niks.
Det gjorde jeg, og det burde der ikke være her.
-Hvorfor? -Det er skiltet som forbudt.
-Hvorfor det? -Fordi jeg har skiltet det.
Hvad har du imod folk, der skyder en gang imellem?
De får afreageret lidt.
Kugler og skydevåben er farlige. De dræber.
Ingen her omkring kunne ramme et fragttog med en kanon.
Du har sikkert ret, Sam. Men loven er loven.
Og jeg vil kigge lidt rundt og finde ud af, hvem der skyder
og give en lille bøde.
Og få en lille akkord?
Hvis jeg kan gøre noget, som gør det svært for dig, så sig til.
Hvordan vil De have Deres bacon, hr. Marlow?
-Hvad sagde du? -Jeg spurgte til Deres bacon?
I skiver.
Hvor er Calvin?
Et eller andet ubetydeligt sted.
Sikken fantastisk dag.
Det var gårsdagen også, men det nævnte De ikke.
Hvorfor spørger De efter Calvin?
Disse fantastiske billeder.
Jeg har fået fortalt, at de er Deres.
Hvorfor sælger De dem ikke for en masse penge?
Det har jeg aldrig tænkt på. Jeg må overveje det.
Og den sang, som De synger så smukt.
De skrev den jo selv.
-Hvad vil De låne? -Åh.
Jeg mener blot, at man til tider har brug for opmuntring, hr. Marlow.
-Hvor kender De mit navn fra? -Det står jo på billederne.
-Det burde ikke være læseligt. -Det kan man godt fornemme.
De er meget professionelle. Synes De ikke, fru Wiggs?
Jeg ved bare, at ingen køber dem.
Tak for Deres opmuntring, frøken Gravely.
Gad vide, hvordan De kender mit navn.
-Nemt. Wiggy har lige sagt det. -Wiggy.
Sikke et fantastisk, skørt lille øgenavn.
Har De noget imod, hvis jeg kalder Dem for "Wiggy?"
Ikke hvis De betaler Deres regninger til tiden.
Sådan, hr. Marlow.
Bacon, bønner, kål, sukker, salt,
te, margarine. 1,95 dollars.
Glem ikke den halve pakke cigaretter.
-Nå, ja. Ti cent. 2,05 dollars. -Så meget?
Jeg kan vist ikke finde...
Jeg ved det, hr. Marlow. Så snart vi sælger nogle af Deres malerier.
-Et øjeblik, hr. Marlow. -Lad mig gøre det klart...
Hvad mener De?
Jeg tror, der er plads til kaffe.
Vil De prøve den, hr. Marlow?
Sæt Deres finger i hanken.
Hvordan er størrelsen? Hvordan er hanken?
Jeg mener, passer den? Er det den rigtige størrelse?
Den passer til min finger.
Jeg tager den.
Femten cent.
-Og underkoppen? -Ti.
Det virker som en rimelig pris.
Hvad har det med fingerstørrelsen at gøre?
Jeg vil sikre mig, at den passer en mand.
-En bestemt mand. -En mand?
Jeg får besøg af en bestemt person i eftermiddag.
Er det sandt?
Til kaffe og blåbærmuffins.
Din gamle sociale sommerfugl.
Gamle?
Det var i overført betydning, frøken Gravely.
Jeg tror, vi har en nærsynet cider-kunde.
Hvor gammel tror De, jeg er, unge mand?
Halvtreds. Hvor gammel tror De, De er?
Toogfyrre.
Jeg kan vise Dem min dåbsattest.
De må vist hellere vise mere
end Deres dåbsattest for at overbevise en mand om det.
Hvad mener De?
De må vise Deres karakter.
Deres indre jeg. De gemte karaktertræk.
Den rigtige frøken Gravely, sart, ung følsomhed,
tidsløs med kærlighed og forståelse.
Jeg kan gøre det.
Jeg tror i hvert fald, jeg kan.
Gøre hvilket?
Jeg går bare ud og ser, hvad den herre ønsker.
På dette tidspunkt? Hvor er dine sakse?
-Udenfor. -Vi skal klippe hendes hår.
-Hår? -Klippe det kort.
Lave det moderne. En romantisk stil.
Det vil gøre Dem ti år yngre.
-Har du bånd til håret? -Det burde være her et sted.
-Pudder, kindrødt, læbestift? -Det vil jeg mene.
Ikke noget billigt, sjusket eller tydeligt.
Bare en ungdommelig, fornem karakter.
Jeg går ud og finder saksen. Du finder de andre ting.
-Her er den. -Undskyld mig, unge mand...
Nå.
Godt, Ernest, lad os komme af sted.
Det vil vel altid gro ud igen.
-Der er Calvin. -Er han alene?
Ja. Han fik nok ikke solgt sin bil.
Hej. Har De noget imod at gå væk fra mit billede.
Om lidt kommer det sikkert i fjernsynet.
-Er det dit lig, lille mand? -Meld mig ikke.
Det var et uheld, rent og skær uheld.
Jeg troede, han var en kanin eller en fasan.
Det kunne være sket for dig.
Kan du forklare det hele?
Det er jeg vel nødt til.
Det første jeg så i morges
var en rødhals, som var blevet fuld
efter have spist gærede surbær.
Så jeg vidste, at nogen var i problemer.
Jeg vidste bare ikke, at det var mig selv.
Men spisekammeret var tomt, så jeg tænkte på en lækker stegt kanin...
Men det er klart, at de ikke kan sigte dig for det.
Intet i dag er klart.
Det var et uheld, måske Guds vilje.
Du burde være taknemmelig for, at du kunne gøre dit
i udførelsen af en mands skæbne.
Hvad nu, hvis det stod skrevet i Himlens Bog,
at denne mand ville dø på dette tidspunkt
på dette præcise sted.
Og hvis nu,
hans afrejse var blevet forkludret.
Der var gået noget galt.
Måske det skulle have været torden,
men der var intet tordenvejr.
Så kommer du forbi og skyder ham,
og himmerigets vilje er sket fyldest.
Din samvittighed er helt ren. Du har intet at bekymre dig om.
Sammy, jeg har ingen samvittighed, og det er ikke himmeriget, der bekymrer mig,
for jeg regner ikke med, jeg nogensinde ser det.
Og heller ikke nogle af de ædle ting, som du talte om.
Det er ikke noget af det.
Hvad er det så?
Det er mig. Jeg bekymrer mig selv.
Mig og mit fremtidige liv.
Politiet er født mistænksomme.
Man er skyldig, indtil man er bevist uskyldig.
Jeg vil ikke have noget med dem at gøre.
Grav ham ned og gør en ende på historien.
Der er alligevel ingen, som kan bruge ham nu.
Lad ham hvile. Læg ham under græsset. Glem ham.
Jeg har aldrig skudt ham, og du har aldrig set ham.
Ja, men hvad med alle de andre som så ham?
Hvad med kvinden og den lille dreng?
Frøken Gravely og landstrygeren
og manden som læste bogen, dr. Greenbow.
Hvad med alle dem?
Ingen var interesseret.
Alle undtagen dig var ligeglade.
Det tror du.
Hvad hvis nogen bekymrer sig, efter du har gravet ham ned?
Jeg kan ikke vente på, at folk begynder at bekymre sig.
Et lille uheld skal ikke blive til en karriere.
Hvad med kvinden, som kaldte ham for Harry?
Hvad hvis hun elsker ham alligevel?
Hun var hysterisk af glæde.
Hvordan så hun ud?
Smuk som en regnbue. Jeg ville ønske, jeg var to år yngre.
-Og med en lille dreng? -Omkring fire eller fem år.
Det må være fru Rogers og hendes søn.
Sammy,
skal vi ikke lægge ham i jorden, når du er færdig med at tegne ham?
Vi kan diskutere de små detaljer senere.
Jeg bryder mig ikke om det.
Myndighederne vil gerne vide, når folk dør.
Udmærket, Sammy. Glem det.
Smut du bare hjem.
Jeg dræbte ham, jeg skal nok tage mig af liget.
Vil du slæbe ham rundt på egnen resten af dagen?
Jeg vil gøre mit bedste. Det er alt en mand kan gøre.
Hvis du ikke er forsigtig, så kan du blive sigtet for mord.
Jeg begynder faktisk selv at mistænke noget.
Og sådan har du det?
Hvis du, en kunstner, mistænker noget,
hvad vil politiet så ikke tænke?
Hvad med den konvolut med hans navn og adresse på?
Du burde skrive til hans hjem.
Sammy, har du glemt,
hvem der tager posten til stationen hver aften?
Calvin Wiggs, vicesherif.
Ja, du har ret.
Her er, hvad vi kan gøre.
Hør her.
Vi finder ud af, hvor godt fru Rogers kender manden,
og om hun vil fortælle politiet om hans død.
Hvad er det godt for?
En masse godt.
Hvis hun bare er en bekendt, som ikke vil informere myndighederne,
så vil jeg personligt hjælpe dig med at begrave Harry.
Sammy, du er med om bord.
Hvad er klokken?
-Middagstid. -Ih, du milde!
Jeg skal soignere mig før min aftale med frøken Gravely.
Dig?
Det er dig.
Sam, hun kunne have fundet værre.
Hun kunne ikke finde en bedre.
Men vid, du vil skabe præcedens.
Jeg skaber ikke noget.
Jeg skal bare over og få blåbærmuffins og kaffe,
hun har selv inviteret mig.
Og muligvis lidt hyldeblomstvin.
Ved du godt, du er den første mand,
der går over hendes dørtrin?
Det er endnu ikke for sent.
Hun holder sig godt.
-Jeg misunder dig. -Ja. Det gør hun.
Og ting, der holder sig godt, skal bruges før eller senere.
Ja. Smut du bare ned og se, hvad fru Rogers har at sige.
-Hvad med at skjule Harry først? -Store kineser!
At glemme sådan en detalje kan hænge en mand.
Åh, det må De meget undskylde.
Jeg håber aldrig, jeg skal opereres af dr. Greenbow.
-Kom så. Lad os komme i gang. -Ja.
Godeftermiddag.
De er smuk, vidunderlig.
De er den mest vidunderlige, smukke ting, jeg har set.
Jeg vil gerne male Dem.
Er der noget andet, som De vil, hr. Marlow?
De er i hvert fald en skøn kvinde. Jeg vil gerne male Dem nøgen.
Måske en anden gang, hr. Marlow. Jeg er ved at lave lemonade til Arnie.
Ja, selvfølgelig.
Måske er det et ubelejligt tidspunkt.
Hvis De vil tage tøjet af mig, så ja.
Det er nu ikke derfor. Jeg kom for at tale med Dem om noget,
men da jeg så Dem, så glemte jeg det.
-Så var det nok ikke så vigtigt. -Ja, De har ret.
Hvorfor sætter De Dem ikke på verandaen?
Jeg henter noget lemonade, og så husker De det måske.
De er ikke bare smuk, men også betænksom.
-Arnie! -Hej, hr. Marlow.
Hej. Hvad har du der? En kanin?
Død. Hvad har du?
Jeg har en lille frø.
Her er den.
Den er sulten. Den har brug for en mor.
-Vi kan bytte. -Din mor for min?
-Kaninen for frøen. -Den er din, Arnie.
Jeg tror, du har fået mest ud af det.
Døde kaniner spiser ikke.
Jeg tager den ind i køkkenet og giver den lidt lemonade.
Fire kaninfødder, og han blev dræbt.
Han burde også have haft en firkløver.
Og en hestesko.
Hvordan bliver kaniner født?
-På samme måde som elefanter. -Nå, ja.
Hvorfor har du aldrig besøgt mig før?
Jeg vidste ikke, du havde sådan en smuk mor.
Hvis du synes hun er smuk, så skal du se min slangebøsse.
-Måske kommer jeg forbi i morgen. -Hvornår er det?
Dagen efter i dag.
Det var i går. I dag er i morgen.
Var det?
Hvornår var i morgen i går, hr. Marlow?
-I dag. -Nå, ja. I går.
De finder ikke mening i Arnie. Han har sin egen tid.
-Lemonade, Arnie? -Jeg har allerede stjålet to glas.
-Jeg kunne have givet dig to glas. -Det er sjovere at stjæle dem.
-Kan jeg låne Deres kanin, hr. Marlow? -Selvfølgelig, Arnie.
Hvad vil du med den?
Man ved aldrig, hvornår en død kanin kan blive nyttig.
Den har allerede givet mig en frø.
Arnie, hvor skal du hen nu?
Hen for at lave flere byttehandler.
-Arnie, kom hjem til aftensmad. -Jeg vil prøve.
Hvad hedder De til fornavn? De kan bare finde på et.
Jennifer. Jennifer Rogers.
Godt.
Hvem er manden oppe på stien?
-Hvilken mand? -Harry, den døde mand.
Nå, ham. Det er min mand.
Deres mand er altså død?
Er Deres lemonade sød nok?
-Det virker den til. -Jeg kan lide den bitter.
Så, Harry er Arnies far?
-Nej, Arnies far er død. -Det er Harry også.
Gudskelov. Han var for god til at leve.
Han så ellers ikke ud til at være "for god."
Men det var han. Forfærdelig god.
Jeg er også vild med Deres mund.
Især når De siger "god."
-Vil De have mere lemonade? -Måske senere. Tak.
Hvor fik Arnie kaninen fra?
Han fandt den. Jeg tror kaptajn Wiles skød den.
Jeg vil gerne høre mere om Deres livshistorie, hvis det er i orden.
Vi ved ikke, hvad vi skal stille op med Harry.
Måske har De nogen forslag?
I kan udstoppe ham, jeg er ligeglad.
Udstop ham, og sæt ham i en glasmontre.
Men jeg foreslår matteret glas.
Hvad har han gjort mod Dem, udover at ægte Dem?
Jeg har ofte villet fortælle om Harry.
Ingen ville kunne forstå det, og slet ikke Harry.
Men De, De har et kunstnerisk sind.
De kan se de skønne detaljer.
Når jeg er heldig. Fortsæt. Fortæl mig det hele.
Ud med det hele.
Det var lang tid siden, jeg var forelsket.
-Jeg var for forelsket. -Hvad hed han?
Robert.
Vi enedes om at se bort fra hinandens familier og blive gift.
Gjorde I?
Ja.
Og så blev Robert dræbt.
Nå?
Jeg var sønderknust
i seks uger, men så fandt jeg ud af, at lille Arnie var på vej.
-Det må have været et chok. -Dér kommer Harry ind.
Harry, den flotte helt.
Helgen Harry. Harry den gode.
-Jeg fik ikke fat i hans efternavn. -Harry Worp.
Roberts bror. Hans ældre bror.
Og han blev forelsket i Dem?
I så fald ville jeg ikke have haft noget imod det.
Men han ville ægte mig, fordi han var Roberts bror, og det var nobelt.
Men De troede, han var forelsket i Dem.
Og jeg besluttede at lade ham elske mig på grund af Arnie.
Det var på min anden bryllupsnat, jeg lærte sandheden.
De lærte det ikke på den første?
Det var en forfærdelig sandhed.
Sandheden omkring Harry.
Hvad skete der?
Hvor gammel er De, hr. Marlow?
Omkring tredive.
Der skete dette:
Jeg var alene på hotelværelset.
Jeg hoppede i min bedste natkjole. Forstår De?
Ja.
Selvom jeg ikke havde ægte følelser for Harry,
så havde jeg kørt mig selv op,
for jeg troede, han elskede mig.
Det må have været svært.
Det var fuldmåne, jeg sad ved vinduet,
for jeg mente, det ville sætte min natkjole i godt lys.
Selvfølgelig.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fortæller Dem dette.
De er også en fuldstændig fremmed. Jeg keder Dem ikke, gør jeg?
Nej, nej, slet ikke.
-Vil De have lidt lemonade? -Snart.
Hvor kom jeg fra?
De sad ved vinduet, fordi det var fuldmåne,
og De havde kørt Dem selv op?
Sagde jeg alt det?
Hvor kommer Harry ind i billedet?
Det gør han ikke. Han kom aldrig.
Han ringede næste morgen.
Den næste morgen?
Han købte et ugeblad i hotellets vestibule natten før.
-Der stod hans horoskop. -Slemt?
Der stod... Han var tyr.
Der stod: "Start ikke på nye projekter den dag.
"For det bliver aldrig færdigt."
Og hvad gjorde De?
Jeg forlod ham der og tog hen til min mor.
Slut.
Sikken gribende historie.
Jeg vidste, De ville forstå. Ingen andre gør.
End ikke Deres mor?
Hun mente, jeg burde bo hos ham, men jeg vil ikke.
Han plagede mig om at komme tilbage, men jeg nægtede.
Hvis jeg nu en aften ville have ham til at gøre noget.
Det kunne være opvasken.
Så ville hans horoskop ikke tillade det.
De har helt ret.
Der er nogle ting, som jeg ikke bryder mig om at gøre alene.
Og ingen med en sand forståelse vil bebrejde Dem.
Da Arnie blev født,
flyttede jeg. Jeg troede ikke, Harry kunne finde mig.
Jeg ændrede mit navn...
Men han var vedholdende?
I morges blev der banket på min dør.
Før jeg åbnede, vidste jeg, han var på den anden side.
-Hvad ville han have? -Mig.
Han ville have mig, for jeg var hans kone.
Han ville have mig, fordi han, som han kaldte det,
pludselig fik en basal trang. Ensomhed.
Hvordan havde De det?
Jeg havde det dårligt.
Så De hans overskæg og bølgede hår?
Da jeg så ham, var han død.
Han så også sådan ud i live, bortset fra at han stod op.
Han gik altså ind. Hvad sagde De?
Intet. Jeg slog ham halvt bevidstløs med en mælkeflaske.
Bevidstløs?
Halvt bevidstløs.
Han vaklede op mod skoven og sagde,
han ville slæbe sin kone hjem, selv hvis det slog ham ihjel.
Det gjorde det vist.
Hav lidt lemonade.
Jamen, kaptajn Wiles, sikken overraskelse.
Men De inviterede mig, frøken Gravely.
Sådan huskerjeg det i hvert fald.
Selvfølgelig gjorde jeg det, kaptajn, men det er stadig en overraskelse.
Ja.
De forstår virkelig at få en mand til at føle sig ønsket.
Vil De ikke indenfor, kaptajn?
Tak. Jeg har set frem til det.
Det kræver en rigtig bager at lave gode blåbærmuffins,
hvor blåbærrene ikke sidder i bunden.
Storfrugtet blåbær.
Det er hemmeligheden.
Jeg plukkede dem der, hvor De skød den uheldige mand.
En rigtig flot mandekop.
Den har været i familien i årevis.
Min far brugte den altid, helt indtil han døde.
Jeg går ud fra, at han døde fredfyldt i løbet af natten?
Han blev kørt over af en mejetærsker.
Jeg har vel ikke foruroliget Dem, kaptajn.
Slet ikke, frøken Gravely. Slet ikke.
Jeg er vant til at se tingene fra den grove side.
Jeg er en mand, der tit har set døden i øjnene.
Også for nyligt.
Ja.
Arnie, hvad har du der?
En kanin.
En kanin?
-Hvad kalder du den? -Død.
-Det er ikke min. -Hvis er det?
Din. Du skød den med dit gevær.
Du må have dræbt den i dag. Den kan blive til en god gryderet.
En kanin! Jeg har endelig dræbt en kanin!
-Hvor fandt du den? -I blåbærmuffins.
-Hvad? -Ude i skoven.
Værsgo. En muffin for en kanin. En rimelig handel?
Den var to muffins værd.
Jeg må af sted nu.
Det er i sandhed en god eftermiddag, frøken Gravely.
Ja, det er.
Og De er en skøn kvinde.
Og jeg synes også, De selv er ret skøn, kaptajn Wiles.
Lad os snakke om vores lille problem. Harry.
Hvad skal der ske med ham?
Åh, De behøver ikke bekymre dem om Harry.
Han vil få det godt underjorden, før solen går ned.
Al det graveri og arbejde.
Kan De ikke bare lade ham falde ned fra skibsbroen
og ned i kæret?
Og lade ham hoppe op som en korkprop?
Nej. Ingen er nogensinde dukket op efter at have været en meter underjorden.
Nej. Og de skal også udskære is til vinter.
Det ville ikke være godt, hvis de skærer i isen og...
De har helt ret, kaptajn.
Ja, underjorden er bedst for Harry.
Han virker til at ligge godt, Sam. Lunt og godt.
Vi må hellere finde et at grave, jo før, des bedre.
Hvis du fortæller sandheden om fru Rogers og hendes mand,
så er jeg enig med dig, Sammy.
Lad os finde et sted.
Det behøver ikke at være hårdt arbejde. Vi har brug for et sted med blød jord.
Ja, og et sted, hvor hele byen ikke kommer forbi.
Et sted med en bestemt karakter og tiltrækning.
Mod vest, så Harry kan se solnedgangen.
-Hvor det er lunt om vinteren. -Og køligt om sommeren.
Jeg er næsten misundelig på Harry.
Det tager ikke lang tid at grave den dobbelt så bred.
Tak for din venlighed, måske en anden gang.
Det her virker som et godt sted.
Du er en heldig mand, Harry Worp.
-Kom nu, kaptajn, af med jakken. -Hvem, mig?
Selvfølgelig. Det er da dit lig, ikke?
Jeg er ikke så god til at grave.
Det burde du have tænkt på, før du gik på jagt i morges.
Calvin Wiggs. Hvad gør vi nu?
Find på den bedste historie, han nogensinde har hørt.
Læg din skovl, Sam.
Hvorfor det?
Jeg er helt færdig.
Godt. Jeg var helt færdig for ti minutter siden.
Jeg ville grave videre, indtil du gav op.
Det giver mig gåsehud.
Hvad? Kom nu. Lad os få lagt Harry derned.
Med forhastet ærbødighed.
Vil du sige et par ord, kaptajn?
Det vil jeg. Harry Worp, vis dig aldrig her igen.
Lad os gøre arbejdet færdigt og smutte.
Kaptajn, jeg tror, Calvin Wiggs leder efter noget.
Hvad nu, hvis han ved, Harry Worp kom her?
Sammy, det er en skrækkelig tanke.
Og han undrer sig over, hvad der skete med Harry?
Mit eneste svar er at blive ved med at skovle, og hurtigt.
Hvis du vil dræbe noget fra nu af, så hold dig til kaniner.
-Kroppen er mindre. -Kaniner! Jeg har vist ikke fortalt dig det?
-Jeg skød en kanin i dag! -Råb ikke. Det ved jeg, du gjorde.
Jeg var hos Jennifer Rogers, da Arnie viste mig kaninen.
Ja så, Jennifer? Du spildte sørme ikke meget tid.
Jeg bebrejder dig ikke, Sammy. Hun bliver en meget flot enke.
Lad os diskutere hende efter, at vi er færdige her.
Du behøver ikke blive fornærmet. Jeg vil ikke tale om dine sager.
Jeg har mine egne sager.
Du mener min protegé?
-Undskyld? -Frøken Gravely.
Den kvinde, som jeg istandsatte nede ved fru Wiggs i eftermiddags.
En fantastisk tilbagevenden til feminiteten.
Jeg forstår dig ikke, Sammy-dreng.
Hun kom ind i varehuset fuld af begejstring.
Hun ville have en kop og underkop og mange andre ting.
Jeg gav hende en ny makeup og frisure.
Sig ikke, du ikke så det.
Hun er en meget sød kvinde, Sam.
-Meget sød. -Vi er alle søde.
Man kan da kun holde af os.
Sådan har jeg det i dag.
Jeg ved ikke, om jeg ser ekstra lyst på tingene...
Eller om du er forelsket?
Der er intet som at være forelsket.
Nej, det giver gejst til arbejdet.
Gejst. Gejst.
Jeg har vist fået nok gejst for et stykke tid.
-Skal vi ikke tage en pause? -Hvorfor ikke? Vi fortjener det.
Sig mig, Sam, hvad mener Jennifer om min jagt?
-Du mener fru Rogers? -Jeg tror, jeg har ret til
at være på fornavn med hende.
Jeg har jo givet hende ro med en enkelt kugle.
Én kugle? Hvad med det "Der må ikke jages"-skilt, jeg fandt?
Nå, ja, det. En kugle til "Der må ikke jages"-skiltet,
en til øldåsen og en til Harry.
-Hvad med kaninen? -Og en til...
Hvad er der i vejen?
-Hvad sker der? -Jeg affyrede kun tre skud.
Tre. En til skiltet, en til øldåsen...
Og en til den lille mand, som ligger i graven.
Nej, Sammy, nej. Det er jo netop det. En til kaninen.
Hvis jeg skød kaninen, så skød jeg ikke Harry.
Sammy-dreng, hvad har du fået mig til? Du har prøvet at få en morder ud af mig.
Sid ikke der. Hjælp mig! Du begravede ham.
Selv hvis du ikke dræbte ham, hvorfor så grave ham op nu, når han ligger så smukt?
Jeg har lovet Jennifer, at vi begravede ham. Jeg holder mit ord, han burde forblive der.
Og hvad enten, du har dræbt ham eller ej, så er du medskyldig.
Det bliver sværere at forklare et lig, som du ikke dræbte, men begravede,
end et lig, som du dræbte ved et uheld og begravede.
Ikke sandt, kaptajn?
Du bør ikke begrave lig, når du finder dem.
Det gør folk mistænksomme.
Du burde fortælle det til politiet eller sådan noget.
Sammy, du forstår det ikke. Du forstår det slet ikke.
Skal jeg leve mit liv uden at vide, om jeg dræbte ham eller ej?
Meget selvmodsigende. Først siger du, du ikke har en samvittighed.
Nu lyder det meget, som om du har en samvittighed.
Sammy, kom nu. Hjælp mig.
Jeg er ligeglad, om jeg har dræbt ham eller ej, men jeg bliver nervøs,
når jeg ser en politimand, det kan jeg ikke benægte.
I orden. Hvis jeg havde et valg,
så vil jeg hellere anses for at være morder end beviseligt.
Tak, Sam.
Hvis vi begge graver, så får vi hurtigt Harry op.
Jeg kan ikke se meget herfra. Jeg må hellere få et nærmere kig.
-Lad mig, kaptajn. -I orden, Sammy, du har gode øjne.
-Det er ikke et skudsår. -"Ikke et skudsår"?
Der kan man bare se.
Det er, hvad de kalder et slag med en stump genstand.
Hvad mener du, Sammy?
Jeg tror, kaptajn Wiles, vi er blevet viklet ind i et mord.
Hvis det er mord, hvem gjorte det?
-Hvem "gjorde" det? -Det er det, jeg siger, hvem gjorte det?
Bortset fra Jennifer Rogers, hvem ville så dræbe ham?
-"Bortset fra Jennifer"? -Ja.
-Tror du, hun ville... -Det er tåbeligt.
Du sagde, hun var overrasket, da hun så liget heroppe.
Du sagde, hun slog ham i hovedet.
Engang havde vi en brandmand om bord,
han slog sit hoved på en murstensmur og døde to dage senere.
Hvor kunne han finde en murstensmur på et skib?
Det har vi altid undret os over.
Det kunne ikke have været Jennifer. Nej.
Er det ikke også lige meget, hvem der gjorde det?
Det er bedre for os alle, hvis han forbliver væk.
Jeg gør intet, Sammy. Jeg vil ikke begrave andre folks dårlige vaner.
-Og hvis det er frøken Gravely? -Hvad?
Så sjovt er det heller ikke.
Du sagde selv, hun ikke var så overrasket over
at se dig slæbe Harry.
I kunstnere har ingen idé om etikette.
Frøken Gravely er en kvinde med blidt temperament.
En kvinde der skjuler følelserne. Hvis jeg ikke holdt Harry ved anklerne,
havde hun sikkert slet ikke nævnt ham.
Er det sandt?
Da hun sagde: "Har De problemer, kaptajn?"
var det ikke andet end en venlig bemærkning.
Ligesom: "God dag i dag, ikke?" "Bestemt, ja."
-Eller sådan noget. -Vil du hjælpe mig med at begrave ham igen?
Jeg ved ikke.
Det kan have været dr. Greenbow eller landstrygeren eller...
-Eller Jennifer? -Jeg sagde jo...
Vi behøver ikke skændes om det. Lad os skaffe ham af vejen.
I orden, Sammy. Du hjalp mig, da jeg var i problemer,
så nu skal jeg hjælpe dig.
-Vi gemmer Harry væk en gang for alle. -Ja.
Ikke mere sludder omkring det.
Gå om bord, frøken Gravely. Gå om bord.
Det er blot en gammel sømands ankerplads.
Lille. Ikke prægtig som Deres. Men hjemlig, meget hjem...
-Vil De ikke sidde ned, frøken Gravely? -Tak.
Det er morsomt. Morsomt, hvordan vi blev så venskabelige på en enkelt eftermiddag.
Jeg vidste, at De ikke var så snerpet og stiv, som de sagde.
Slet ikke.
-Er det sandt? -Ja.
Jeg er en mand, der kan finde menneskelige kvaliteter i en kvinde.
Da jeg så Dem første gang, hvor Harry...
-Kaptajn Wiles. -Ja, frue?
Før De fortæller mig om Deres venlige tanker,
så lad mig forklare min pludselige invitation
til kaffe og blåbærmuffins i eftermiddags,
og min... Og det, at jeg sidder her nu.
Nej, frue. De behøver ikke forklare noget.
De kom mig til undsætning midt i en krise, for hvilket jeg er meget taknemmelig.
Tak, men jeg skylder Dem en forklaring...
Nej, nej. Jeg vil ikke høre det.
De så min knibe med det lig,
og De lukkede Deres øjne på en yderst passende måde.
-Kaptajn Wiles. -Ja, frue?
Jeg prøver at fortælle Dem grunden til invitationen til kaffe og blåbærmuffins var,
fordi jeg føler...
-Sympati. -Taknemmelighed.
Men jeg er den, der burde være taknemmelig.
Nej, jeg er taknemmelig.
Jeg er taknemmelig for, at De begravede mit lig.
Deres lig?
Manden De troede, De dræbte,
var manden jeg slog i hovedet med læderhælen på min vandrestøvle.
De?
-Og med metalknoppen på enden. -Men hvorfor?
Han irriterede mig.
Jeg var på vej hjem, da han pludselig kom mod mig
med et vildt blik i øjnene og insisterede på, at vi var gift.
Så De kendte hinanden før.
Tro det eller ej, kaptajn, jeg har aldrig set ham før i mit liv,
og hvis jeg havde, så havde jeg aldrig ægtet ham.
Han må have taget fejl af Dem.
Nej, han trak mig bestemt ind i buskadset.
-Ja? -Jeg kom ud igen.
-Fortsæt. -Han hev mig tilbage igen.
-To gange. -Han bandede ad mig...
Forfærdelige, maskuline lyde.
-Jeg forstod dem naturligvis ikke. -Selvfølgelig gjorde De ikke det.
-Vi sloges. -Hvad skete der så?
Jeg vandt. Min sko faldt af i kampen, og jeg slog ham.
Jeg slog ham, så hårdt jeg kunne.
De dræbte ham.
Jeg må have gjort det. Jeg var irriteret.
-Meget irriteret. -Naturligvis.
Jeg har vist aldrig været så irriteret før.
Jeg kendte derfor ikke mine egne evner.
Det lyder til,
at fru Rogers gjorde ham fortumlet, og De gjorde arbejdet færdigt.
Hvorfor gjorde fru Rogers ham fortumlet?
Hun var faktisk hans kone.
Stakkels kvinde. Jeg troede, hun havde bedre smag.
Forstår De, kaptajn,
da jeg løb væk, så svor jeg, jeg aldrig ville fortælle nogen om det.
Men så mødte jeg Dem, og jeg tænkte,
det var så belejligt, at De troede, De havde skudt ham.
-De må tilgive mig for de tanker. -Helt naturligt.
Derfor følerjeg en vis taknemmelighedsgæld.
Nej, slet ikke. Lad os glemme det.
Nej, det må vi ikke. Det ville ikke være rimelig for Dem...
At De skal gå gennem livet
og vide, at De begravede en mand, som De ikke har dræbt.
De vil have min forbrydelse på Deres samvittighed.
Det er en fornøjelse.
Nej.
Nu er det gået op for mig, at Harry var skør,
og at min handling var forsvarlig. Der er ingen grund til,
vi ikke skal fortælle myndighederne om det.
-Myndighederne? -Alt bliver opklaret.
Jeg er sikker på, at Calvin Wiggs og politiet ikke vil lave et postyr, hvis vi forklarer det.
Det behøver måske slet ikke at komme i avisen.
Tro ikke på det, frue. Avisen elsker den slags ting.
Mord og lidenskab.
Bare lad Harry være. Glem, at det er sket,
det samme vil Sammy, Jennifer Rogers og jeg gøre.
Men det er ikke jeres lig.
Jeg dræbte ham, så det er kun rimeligt, at jeg har noget at sige.
-Ja, men... -Er De ikke enig?
-Jo, på en måde... -Det tænkte jeg nok.
Ved De hvad, kaptajn?
-Lad os finde en spade. -Men, frue...
Og efter vi har gravet ham op, så kan vi gå hjem til mig,
og så laver jeg varm kakao til Dem.
Arnie er så træt, han sover hele dagen og det halve af natten.
Du har et flot hjem, Jennifer.
Det bedste jeg kan med Roberts forsikring.
-Sukker? -Nej. Sort, tak.
Det er sjovt, jeg føler mig godt tilpas med dig, Sam.
Jeg har det faktisk på samme måde.
Det er en god følelse
at være veltilpas med en anden, som har det på samme måde.
Der er en ting, jeg ikke er tryg ved.
Sig, hvad det er, og jeg tager mig af det.
-Det er Harry. Hvad med Harry? -Harry? Tænk ikke på Harry.
Nu er han en del af Jorden. Han er med evigheden.
Tro mig. Du kan roligt glemme alt om Harry.
Kom ind, hvem end det er.
-Hvad er der sket? -Sam, jeg må fortælle dig noget.
Nej, kaptajn, jeg har noget at fortælle.
Hvem vil fortælle hvad?
Jeg dræbte Harry Worp med læderhælen på min vandrestøvle.
-Det var altså Dem. -Vi er på vej
til Calvin Wiggs for at få ham til at ringe til politiet.
-Jeg har sagt, det ikke er nødvendigt. -Han har ret.
Og det vil være uanstændigt. Harry er død og begravet.
Sam, jeg må fortælle dig noget.
-Du har vel ikke gravet ham op igen? -Tja, jeg...
Jeg insisterede, hr. Marlow.
-Forstår du det ikke? -Du har intet at frygte.
Det er kun min bekymring. Efter, kaptajn Wiles
havde fortalt mig om omstændighederne,
vidste jeg, jeg ikke behøvede at skjule noget.
Ved De alt omkring Harry?
Det gør jeg desværre, fru Rogers,
og ingen kunne sladre om en kvinde og en galning.
De vil blive overrasket.
De forstår ikke, hvad mord medfører, frøken Gravely.
Der vil være adskillige timer med spørgsmål og fotografier,
og Deres privatliv vil blive uanstændigt spredt i aviserne.
Hvorfor skulle mit privatliv være uanstændigt?
Det mente jeg ikke. Jeg mener, deres snagen vil være uanstændig.
De vil forfølge Dem.
Der vil være reportere, fotografer, detektiver...
-Jeg har besluttet mig. -Det har hun.
Det var kaptajn Wiles, som overtalte mig til at ringe
og fortælle fru Rogers, hvad jeg ville gøre.
Hun er jo den, der er tættest knyttet til dette.
Hvad mener De, fru Rogers?
Jeg forstår ikke, hvorfor De laver sådan et postyr omkring Harry.
Hvis han var begravet, så forstår jeg ikke, hvorfor De måtte grave ham op.
Men siden De har, så må De gøre, hvad De mener er bedst.
Helt ærligt, så er jeg ligeglad med Harry.
Bare De ikke vækker ham til live igen.
-Så jeg har frie hænder? -Fri som fuglen.
Men i for mig er det hele historie.
Vent nu lige, Jennifer.
Jeg tror, vi har glemt noget.
Når alt dette kommer ud, så bliver detaljerne om dit ægteskab
offentligt eje.
Jeg må indrømme, jeg ikke havde tænkt på det.
-Hvor har du lagt Harry denne gang? -Ved det store egetræ.
Jeg henter min skovl.
Jeg har vist givet jer en masse hårdt arbejde.
-Jeg beklager. -Nej, slet ikke.
Lad os alle gå derop.
Jeg har aldrig været til en hjemmelavet begravelse.
Det har jeg.
Det er min tredje.
Og kun på én dag.
Nå, lad os få det overstået.
Ja.
Vi burde lægge cement over det.
Næste forår så planterjeg nogle blåbærbuske.
Kunne De ikke plante noget andet? Syren, måske?
-Jeg tror, naturen tager sig af det. -Hvad med en mindetjeneste?
Jeg kan ikke komme på noget at sige. Jeg har ondt i armene.
Det er for sent at bede for ham. Hvor end han var på vej, så er han ankommet.
Farvel, Harry. Jeg tilgiver dig.
-Trompeter byder Harry velkommen. -Du kendte ikke Harry.
Jeg vil gerne male dig sådan, Jennifer.
Du ser smuk og glinsende ud i månelyset.
Det lyder til, det kommer fra landsbyen.
Jeg ved, hvad det er.
Det er signalet fra fantom-diligencen,
som plejede at køre gennem her hver nat for 200 år siden.
-Fantom-karet? -Den gamle betalingsvej
plejede at gå lige igennem dalen derovre.
Åh, tænk at være en færdselsmand på en nat som denne.
-Hør. Nogen løber. -Heste?
-En hest, som har lært at råbe. -Hvad siger hun?
Det ved vi om lidt. Hun kommer denne vej.
-Sam Marlow! -Det er Wiggy, gamle Wiggy.
Hr. Marlow, hr. Marlow.
Wiggy, hvad pokker laver du her?
-Jeg... Han vil have... -Vent. Få vejret.
-Han er millionær. -Hvem?
Ham der vil købe Deres malerier, hr. Marlow.
-Hvilke malerier? -Dem alle samme og flere til.
Han siger, De er et geni.
Han har ret, men det er svært at tro, han vil købe dem alle.
Jeg er nysgerrig og kan i det mindste tale med ham.
Sig ikke nej til en god chance, hr. Marlow.
Ja, ja, jeg taler med ham.
-Sassafrasrod. -Sassafras-te er godt for Dem.
Hr. Wiggs svor, det kurerede hans leddegigt.
Hvor meget vil millionæren betale?
Jeg bad om syv dollars for den, der ligner en masse farvepletter
-i et stormvejr. -Og?
Han sagde, at det var udelukket.
-Han sagde, de var uvurderlige. -Uvurderlige?
Det lyder som noget, jeg har malet i børnehaven.
Det maleri symboliserer verdens begyndelse.
Første gang jeg hørte om verdenen var i børnehaven.
Ja, og min ven her, kunstkritiker for det Moderne Museum, siger...
Tro ikke, jeg er uforskammet, men jeg er ligeglad med en kunstkritiker.
-Er det sandt? -Jeg ved, mine malerier er gode.
Han vil ikke have dem, De vil. Kun Deres mening er vigtig.
Jeg synes de er fantastiske, og jeg vil købe dem alle.
-En skam. -Hvorfor?
Jeg har besluttet mig for ikke at sælge dem. De har heller ikke råd til dem.
Penge.
Sammy, vær nu ikke dum. Klem pengene ud af ham.
Kom nu, hr. Marlow. Vær nu rimelig.
-Vær urimelig, hvis De vil. -Hvad siger De?
Det er dig, der er geniet, Sam. Det er op til dig.
Ja så. Hvad elsker du mest i verden?
Det ved jeg ikke. Jordbær vil jeg tro.
Jordbær. Skriv det ned. To kasser med friske jordbær
den første i hver måned, i sæsonen og udenfor sæsonen
fra nu af.
Det er simpelt. Hvad ellers?
Hvad vil Arnie have?
Et kemi-set.
-Hvilken slags? -Det der lugter værst.
-Fik De det? -Ja.
Et ildelugtende kemi-set.
Wiggy, hvad vil du have?
Et kasseapparat. Krombelagt. Et, hvor der ringer en klokke.
-Har du plads? -Jeg finder plads.
-Kasseapparat. -Krombelagt. Et, hvor der ringer en klokke?
Tjek.
Frøken Gravely, en fuldt udstyret, smuk skønhedssalon?
Til hvad?
En brudekiste med alle de ting, jeg burde have lagt i, men ikke gjorde.
En brudekiste, fyldt med håb.
-Kaptajn? -Et godt jagtgevær, masser af ammunition,
et par fløjlsbukser, en skjorte og en brun jagthat.
Davy Crockett... Hele molevitten.
Det var vist det hele. Malerierne er Deres.
-Ja, men hvad med Dem? -Ja, Sam, du må bede om noget.
Lad os se.
Jeg har det.
-Hvad? -Undskyld mig.
Hvad tror De?
Ja, det kan nemt blive arrangeret.
Det var vist det hele. Jeg kommer tilbage i morgen efter alle malerierne.
Hr. Marlow, det har været en aften, jeg vil huske resten af mit liv.
Kom igen. Jeg har flere malerier til Dem i næste måned.
Og De vil have en regelmæssig kunde i mig, selv hvis De øger prisen.
-Godaften, alle sammen. -Godaften.
Sådan, unge mand.
Tillykke, Sammy. God dreng.
-Gjorde jeg det rigtige? -Du gjorde det helt rigtige, Sam.
Godt.
For det er vigtigt for mig, at du synes det.
Hvorfor?
Fordi jeg elsker dig. Jeg vil giftes med dig.
-Du vil giftes med mig? -Hvorfor ikke?
Fordi jeg lige har fået min frihed i dag.
Hvad der kommer let, går let.
Desuden, hvis du gifter dig med mig, så beholder du din frihed.
Så må du være helt unik.
Jeg respekterer frihed. Mere end det, jeg elsker frihed.
Vi er måske de eneste frie ægtefolk i verden.
Det er meget pludseligt, Sam.
Du må give mig lidt tid at overveje det i.
Det er kun rimeligt. Du får til vi er hjemme hos dig igen.
-Hvad sker der her så sent? -Det mest fantastiske er sket.
Hr. Marlow solgte alle hans malerier til en millionær.
-Jeg fik mere, end jeg havde regnet med. -Penge?
Ikke ligefrem penge.
Jeg vidste, de ikke var pladsen værd.
Jeg fandt disse på en landstryger i disse egne.
Han sagde, han fandt dem på en død mand.
Han bragte mig til stedet, hvor han fandt dem,
men jeg så ikke nogen.
Montpelier-2000.
Men det er jo statspolitiets nummer.
Vi må vist hellere komme af sted.
Mange tak, hr. Marlow, for kasseapparatet.
Det var en fornøjelse. Godaften.
Godaften. Godaften.
Godaften, kaptajn.
Det er vicesherif Calvin Wiggs.
Ja, jeg venter.
Mor?
-Maleriet her på gulvet. -Det er nyt.
Han lavede det i dag, men det er ikke til salg.
-Hvorfor ikke? -Det må du spørge ham om.
Han efterlod det her på vej til Jennifer Rogers hjem.
Han havde sikkert ikke tid til at få det hjem.
Er du pludselig interesseret i kunst?
Nej.
Den passer bare på beskrivelsen af...
Åh, hej, overbetjent.
Calvin Wiggs.
Jeg har noget, der måske vil interessere Dem.
Jeg fik et par stjålne sko af en landstryger
og en skør historie om et lig.
Hvad mener du om, at han går ind med Harry Worps sko
i hånden og ringer til politiet?
Jeg ved det ikke.
Jeg tror ikke, han har kædet os til det.
Måden som han så på mig.
Hvis han vidste noget, så ville han have holdt os der.
Men det moderne politis metoder er psykologiske nu om dage, Sammy.
De kører en længere ned og længere ned,
indtil man er taknemmelig for at komme i gaskammeret.
Politiet siger sikkert, hvis skoene passer, så kan han beholde dem.
-Jeg har besluttet mig, Sam. -Besluttet hvad?
Jeg vil gerne giftes med dig.
Hvis du ikke har glemt, at du har spurgt.
Jeg er meget glad for dig, og jeg tror, du vil blive en god far for Arnie,
og for nogle andre grunde, som jeg ikke vil sige højt.
Ægteskab er en god måde at bruge vinteren på,
men nu skal vi arbejde på en god historie,
som kan tilfredsstille politiet, hvis de dukker op.
Kan du tro det? Jeg havde næsten glemt det frieri.
-Jeg har vidner, Sam. -Nu huskerjeg det.
Sådan. Nu har du fået en mand.
Jeg tror, jeg vil kysse dig for at bevise det.
Let, Sam. Jeg har en meget kort lunte.
Sikke et skønt syn.
Sam, hvad bad du millionæren om?
Det er meget praktisk.
-Tillykke, min kære. -Tak.
Du er en heldig mand, Sammy. Jeg tror, I begge vil blive glade.
-Tak. -Hvis jeg brokkede mig for meget
over min del af at begrave Harry, så beklager jeg.
Jeg kan nu se, det var det hele værd.
-Hvis der er andet jeg kan gøre... -Vent. Vent. Vent.
-Hvad er der galt, Sam? -Harry. Vi er ikke færdige med ham endnu.
Hvis nogen er færdige, så er det Harry. Han er blevet begravet tre gange.
Før vi kan blive gift, så skal du bevise, at du er fri.
Du skal bevise, at Harry...
Er død.
Hvor er det dog besværligt.
Det ved jeg ikke, om det er.
Hvorfor kigger I på mig?
Sammy, jeg vil gøre alt for at hjælpe, men vær nu sød,
bed mig ikke om at grave Harry op igen!
-Kom nu, kaptajn. -Nej, vi kan ikke.
Hvis De tænker på den slemme omtale...
Nej. Jeg tror, Sam vil være det hele værd.
Jeg tænker på Dem, frøken Gravely.
Mord er mord, lige meget hvordan omstændighederne ser ud...
Så ser det bare ikke godt ud for dig.
Nemlig! Vi må hellere lade ham være.
Man behøver kun at vente syv år, før han kan erklæres død.
Syv år! Så er jeg en gammel mand.
Vær nu ikke fjollet. Du har allerede ventet længere end syv år.
Ja, men nu ved jeg, hvad jeg venter på.
Jeg insisterer på, at du graver den mand op.
Jeg er ligeglad med, hvad de siger.
Hvis de kendte mig, ville de vide, at manden må have været gal.
Jeg er uenig.
Mener De det, kaptajn Wiles?
Tja...
Jeg graver ham op.
Men vi må hellere blive færdig, før Calvin Wiggs
får politiet til at snuse rundt.
Jeg har tænkt lidt.
Jeg har tænkt, vi måske kan glemme, hvordan det virkelig skete.
Jeg kunne fortælle, hvordan Harry besøgte mig og gik i vrede,
og det er alt, vi ved omkring hans færden her.
Nej, andre får måske skylden,
og andre har måske ikke en lige så god grund som jeg.
Hvad mener du med "andre"?
Jeg kender mindst to personer her, som har en god grund til at dræbe Harry.
Først Dem, fordi De ægtede ham. Og nu Sam.
Mig? Hvorfor skulle jeg dræbe ham? Jeg har aldrig mødt ham før.
Du kunne stadig have en god grund til det.
-Hun mener mig. -Ja.
Jeg blev ikke forelsket i Jennifer, før efter Harry var død.
Prøv at overbevise politiet om det.
Hun har ret, Sammy-dreng.
Vi må hellere holde os til sandheden. Hvad der er af den.
Vi må finde på en grund til, at politiet ikke bliv tilkaldt før.
Ja, og så er der hans forfatning. Det kræver en forklaring.
Vi kan gøre ham lidt i stand.
Det er forfærdeligt, men vi kan ikke gøre andet.
Vi kan ikke risikere at komplicere frøken Gravelys tilståelse.
Og jeg kan forklare forsinkelsen med, at jeg var så utilpas
efter hændelsen, at jeg gik direkte hjem og hvilede mig.
-Helt naturligt. -De vil mene, De hvilede Dem i lang tid.
Sam, jeg vil helst ikke bruge hele natten på at diskutere.
Lad os få Harry op og gøre ham i stand.
Lad os komme væk.
"Kærligheden ændres ej af hans flyvske timer og uger,
"men holder ud til dommedags ende.
"Hvis det bevises som en fejl,
"vil jeg aldrig skrive, ej aldrig have elsket."
Jeg tror, han har været ude for en ulykke, dr. Greenbow.
Det har han bestemt.
-Hvem af jer fandt ham? -Tja...
Han var min mand, hr. doktor.
Åh, fru Rogers, jeg vidste ikke, De havde en mand.
Det beklager jeg meget.
Det er i orden, hr. doktor. Sådan er livet, vil jeg tro.
-Hvad skete der? -Han...
Det vil vi også gerne vide.
Kan De fortælle os, hvad der forårsagede hans død?
I dette lys vil min mening blot være et gæt.
I så fald kan vi tage ham hen, hvor De bedre kan se.
Det er i orden, men jeg skal have min taske. Hvor skal vi mødes?
Jeg kan tage Harry hjem til mig.
Hjem en sidste gang.
Det har bare at være den sidste gang.
Kom så, Sam. Jeg har kun en enkelt tur tilbage i mig.
Jeg tager jeres jakker.
Jeg tager bukseselerne på.
Jeg kan ikke vente til, det bliver færdigt. Jeg må stryge den tør.
Er det ikke spøjst? Efter at have afvist det så længe, så vaskerjeg nu Harrys tøj.
Hør.
Det behøver De ikke blive urolig over, kaptajn.
Det er bare en skabsdør.
Jeg troede, det var Harry.
Bare rolig, kaptajn. Intet at bekymre sig om.
Hvad med den flænge, jeg lavede i hans hoved med min vandrestøvle?
Jeg sætter noget tape over det.
De tror, det var gjort, før han døde.
Efter, at skjorten er færdig, så er det vist alt.
-Hvis det er, hvem jeg tror... -Calvin Wiggs' bil.
Et øjeblik.
Jamen, Calvin Wiggs, sikke en overraskelse.
-Er Sam her? -Ja, ja, han er her.
Må jeg tale med ham?
-Sam. -Ja?
Calvin Wiggs er her for at tale med dig.
Jeg kommer straks.
-Han kommer straks. -Hvorfor går jeg ikke bare ind?
-Godaften, Calvin. -Godaften, kaptajn Wiles. Frøken Gravely.
Vi har ham på fire spar.
Det skulle have været ruder.
-Spiller De meget bridge? -Jeg har aldrig spillet det.
-Det tænkte jeg nok. -Ville du noget, Calvin?
-Hvor var du i dag, Sam? -Arbejdede, som jeg plejer.
Omkring Mansfield Meadows?
Muligvis. Jeg skitserer meget rundt omkring. Hvorfor?
Er det hvor...
Hvor du malede den her?
Jeg efterlod den ved din mor.
Hvilken ret har du til at have det? Det er måske skadet.
Det kunne være uvurderligt, og Sam ville miste en handel.
Jeg sender ham en boks med blåbær den første i hver måned.
Sam, jeg vil vide, hvor du har malet den, og hvem det er?
For det første er det ikke et maleri. Det er en tegning.
Det er faktisk en pastel og med hensyn til modellen,
så kom det bare ud af det blå.
-Det siger du ikke. -Hvorfor opfører du dig som en vicesherif?
Landstrygeren jeg samlede op, ham med de stjålne sko?
Han sagde, han tog dem fra en død mand. Han beskrev det meget detaljeret.
Beskrivelsen passer perfekt til billedet.
En landstryger, der ikke kan beholde sit arbejde og drikker for meget...
Jeg ville ikke mene, hans ord er pålideligt.
Jeg har låst ham inde i skolehuset.
-Jeg viste ham maleriet... -Tegningen, tak.
Jeg viste ham billedet. Han besvimede næsten.
Han sagde, det var det samme ansigt. Hvor har du malet det, Sam?
Fra min enorme underbevidsthed.
Sam, jeg bryder mig ikke om det, men jeg tror ikke på dig.
Efter al den snak vil jeg ikke spille mere.
Hvis I vil have mig undskyldt, så går jeg hjem.
Vi ses i morgen.
Hvad mener du med, du ikke tror på mig?
Jeg mener, Sam... Jeg er ikke udlært i smart kunst,
men jeg kender en død persons ansigt, når jeg ser et, og her er et.
Calvin, måske kan jeg undervise dig i "smart kunst."
Kan du se det her? Et portræt af et sovende ansigt.
En afslappet mand, langt væk fra jordlige bekymringer.
Den blev lavet ud fra min hukommelse og en halvglemt indskydelse,
og den kom frem fra skyggerne af abstrakte følelser,
indtil den blev voksenfødt af mine fingres mekaniske realiteter.
-Sam, gør nu ikke... -Jeg behøver ikke en model at tegne fra.
I stedet for at have skabt et sovende ansigt, kunne jeg have
valgt en helt række andre kunstneriske stimuli.
Min underbevidsthed har nok ansigter til at dække Jorden.
Og opbygningen af den menneskelige anatomi er så uendelig varierende,
at vi slet ikke kan forestille os det.
Her, et løftet øjenlåg, måske.
En linje med fyldighed til kinderne.
Læber der bøjer med et udtryk.
Sådan.
-Sam, ved du, hvad du har gjort? -Selvfølgelig.
Jeg har lige vist dig, hvor forkert du har bedømt min kunst.
Du har lige ødelagt et bevismateriale.
Calvin, du forstår vist stadig ikke.
Jeg kan forstå, du har gjort mig til et fjols.
Men jeg har stadig nok beviser til at vide, der foregår noget underligt.
Jeg vil ikke sove, før jeg finder ud af, hvad det er.
Godnat, Calvin.
Hov, hvad laver han i vores badekar?
-Det er der frøer hører til. -Tilbage i seng, Arnie. Tilbage i seng.
Der kommer politi i morgen.
Jeg vil have, de taler med jer, så bliv i byen.
-Jeg sagde tilbage i seng. -Du kan finde mig i mit atelier.
Bare sørg for...
Hvor er han?
Han leger med sin frø på badeværelset.
Denne vej, hr. doktor.
Det er Arnie. Han har det ikke godt.
Nogen laver løjer med min bil.
Hvorfor leger du med hornet? Det er ikke din bil.
Det er faktisk lidt sjovt.
Frøken Gravely og jeg skal måske have en bil. Vi kigger på det.
Ja. Jeg kiggede lidt på den her. Den er flot.
Og det skal det blive ved med at være.
Sådan skal man ikke tale til en potentiel kunde.
Du er ikke en potentiel kunde. Du har ikke råd til den bil.
Han er væk.
Jeg har puttet den lille... Jeg har puttet Arnie i seng.
-Hvad sagde lægen? -Han sagde, jeg skulle gå ud.
Jeg brød mig heller ikke om hans blik. Han virker bekymret.
Nå, kaptajn. Kom De Dem over at være bange?
Bange?
Det var ikke derfor jeg gik.
Nej. Jeg er ikke nem at gøre bange.
Efter alle de år, hvor jeg sejlede kloden rundt,
besøgt fremmede havne, mødt en masse grove mænd...
Frøken Gravely, hvad ville De sige,
hvis jeg sagde,
jeg kun var kaptajn på en slæbebåd
på East River,
og jeg har aldrig været mere end en mil fra kysten?
Så vil jeg sige,
at De var den pæneste slæbebådskaptajn
på East River.
Nej, sikkert ikke.
Vil I se noget? Her.
-Hvor har du fået dem? -Calvin Wiggs' bil.
Jeg tænkte, du tog dig af halvdelen af beviserne,
så jeg måtte tage mig af resten.
De er den sødeste slæbebådskaptajn, jeg nogensinde har kysset.
Hvad laver han i badekarret?
Øhm... Hvad fandt De ud af, hr. doktor?
Det var hans hjerte. Han havde et slagtilfælde.
-Hans hjerte? -Ja, men...
-Et slagtilfælde! -Sæt mig på en tur til Filippinerne!
-Død af naturlige årsager. -Ja, bestemt.
Men er der nogen som vil fortælle, hvad han laver halvnøgen i badekarret?
Vi ville faktisk ikke have, at Calvin Wiggs så ham.
Og han var meget beskidt, efter vi havde gravet ham op.
"Gravet ham op"?
Jeg må hellere forklare. Ser De,
Harry er blevet begravet og gravet op hele dagen.
Hvad?
Til sidst blev det så kompliceret,
vi besluttede at gøre ham i stand og lægge ham tilbage, hvor vi fandt ham.
Jeg forstår Dem ikke. Hvordan kompliceret?
For eksempel,
så blev kaptajn Wiles rystet, for han troede, han havde skudt ham.
Hullet i hans hoved. Men det viste sig, det ikke var kaptajnen.
Det var efter et slag med frøken Gravelys hæl,
da han angreb hende.
Kaptajn Wiles angreb Frøken Gravely?
Åh, nej, hr. doktor. Harry.
Han troede, det var mig, og slæbte hende ind i buskadset.
Han var vel omtåget, efterjeg havde slået ham i hovedet med mælkeflasken.
Kaptajnen og Sam begravede ham først.
Kaptajnen var så bange.
Men så gjorde han rede for alle hans skud, og op kom Harry.
Så troede frøken Gravely, at hendes sko var ansvarlig...
-Sko? -Så kaptajnen
var galant og gravede ham ned igen.
Så kom han op og ned igen, men jeg kan ikke huske hvorfor.
Men nu er han altså oppe igen, fordi Sam og jeg vil giftes.
-Ja. Men hvorfor... -Slog ham i hovedet?
Det vil ikke interessere Dem, hr. doktor. Det er privat og ikke medicinsk.
Og det er også sent, så hvis De kan være stille med det,
så lægger vi Harry tilbage i morgen, ren og pæn,
og ingen vil nogensinde høre mere.
Og så slipper vi for komplikationerne.
Læg ham tilbage. Bare læg ham tilbage.
Det er mit første mareridt i 25 år.
Er han ikke lidt underlig?
Skal vi ikke få Harry klædt på?
Jo, jo.
Ville det ikke være rart, hvis Arnie fandt ham på ny igen?
Så kunne han fortælle Calvin Wiggs om det.
Ja! Arnie kunne nemt forklare Calvin...
-At han fandt Harry i morgen. -Du mener i dag.
Men for Arnie er i morgen i går.
Lad os få fat i Harry. Kom, kaptajn.
Her kommer han.
Af sted, Arnie. Løb hjem, og fortæl mig om det.
Rør ham ikke.
Arnie, vær nu sød at løbe hjem og sige det til din mor.
Stik nu af, snotunge.
Jeg mener, skynd dig hjem, sønnike.
Kaptajn, De har aldrig fortalt mig Deres fornavn.
Albert. Hvad er Deres?
Ivy. Albert, lad os gå.
Et øjeblik, frue. Jeg vil spørge Sam om noget.
Sam, hvad bad du millionæren om?
Albert, hvad var det?
En dobbeltseng.
Problemerne med Harry er forbi.